Då avancerar vi i skymningen och när dagen gryr ska Spartacus dö.
- Signalen. - Glaber?
Igen!
Tillbaka till tunneln!
Skynda er!
Bergsstigen, skynda på!
- Vi blir fångade. - Det finns inget val.
- Låter du dem löpa? - Nej, vi ska döda allihop.
Svensk text: SSG - SweSUB Group Incubator, Simontax och FRiEND
www.SweSUB.nu - För bättre texter
Vi har knappt nån ved att elda med. Maten börjar också sina.
Vi har tagit det som berget gett ända sen Glaber tvingade oss hit.
Nåt som inte borde hänt.
Du kommer att lösa det här. Det gör du alltid.
Som du alltid finner ord att skingra mina mörka tankar.
En talang jag hoppas att din nästa kvinna besitter.
Spartacus! Nemetes och några dårar har gett sig av.
- För vilket ändamål? - De ska anfalla romarna vid bergsfoten.
Förvarna mig nästa gång. Annars kan jag ta dig som fiende.
Glaber kallar på dig. Vi har precis ätit ett utsökt lamm.
- Har du tur finns det rester kvar. - Du går för långt...slav.
Jag gör bara vad pretorn befaller. Om du inte bryr dig om vad han säger...
...får du gärna göra som du vill.
Dra åt helvete, din lilla fitta!
Jag varken kan ditt språk. eller har orsak att lära mig det.
Tillbaka!
Kom igen!
Spartacus!
Mira!
Vi måste ge oss av!
Mira!
Vi måste tillsluta hennes sår! - Värm ditt svärd i elden, Nasir!
Spartacus...
Var det värt det?
Var det värt hennes liv att försöka rädda ditt eget skinn?!
Du gör ingenting!
- Hon dog på grund av dig! - Det var du som ledde oss i döden!
Hon dog i alla fall som en krigare.
Inte utsvulten och svag som resten av oss!
Du har rätt. Alla kommer att dö...
-...om vi inte står enade! - Det gör ingen skillnad.
- Tyst och lyssna på vad han säger. - Vesuvius klippor är oframkomliga.
Den södra stigen är den enda vägen hit.
Vi har högre terräng och klarar av att möta många fiender.
Bara om Glaber är dum nog att anfalla innan vi är för svaga av hunger.
En man är aldrig för svag eller för skadad att strida.
Om saken är större än hans eget liv.
Glaber och hans armé kommer.
När de gör det, kommer Vesuvius för alltid att befläckas...
...av hämndens blod.
- Är det enda fången? - Fler är döda.
Tur att du inte är en av dem.
Hade inte egyptiern och jag varit där hade de nog lyckats döda alla.
Gudarna gynnar oss då.
De vänder sig från dem som vill skada oss.
Berätta om Spartacus och hans tankar inför annalkande storm.
Sug min kuk, din romarfitta.
- Kan han tala vårt språk? - Jag ska pissa i era kranier!
En väldigt osympatisk tunga.
De måste ha det svårt...
...om de överger högre terräng och ger sig på ett så dåraktigt försök.
Som nog inte var beordrat av Spartacus.
- Såg du honom? - Ja, när han och hans dårar...
-...hjälpte de andra att retirera. - Hur verkade han?
Farlig. Jag såg nåt i hans ögon...
Nåt man finner hos ett vilddjur intvingat i ett hörn.
Ett sådant djur...
...välkomnar aldrig livet efter detta utan att kämpa till slutet.
Vesuvius är inte Ceres horn som skänker ändlöst överflöd.
Det finns nog inte mycket föda kvar på den karga bergstoppen.
Vi hejdar oss ett tag till.
När hunger och förtvivlan är det enda han känner smaken av...
...ska Spartacus knäböja inför Rom - för sista gången.
Vi borde inte göra resan.
- Låt oss återvända. - Nej.
Jag tänker inte bara sitta i Capua när veckor blir till hotfulla månader.
- Allt kommer snart att ta slut. - Jag ser gärna att den dagen påskyndas.
Att mitt barn föds i en stad som passar en pretors arvinge.
Den underbara händelsen är snart här.
- Att riskera en resa till Rom... - Det finns fortfarande tid...
...om min make får Spartacus att ge upp.
Därför far vi till Vesuvius.
Delvis därför...
Hela sanningen handlar om ett större behov.
Slår ditt hjärta så starkt för honom igen?
Gaius och jag är ett nu. Hans frånvaro gör bröstet tomt.
Jag trodde inte att ni skulle finna varandra igen.
En välsignelse bortom alla dimensioner.
En lycka jag vill dela med en kär vän.
Följ med till Rom. Jag bevekar Gaius att ge dig en hemgift för din tjänst...
...och du ska finna tröst som hustru igen.
Din make vill inte att jag följer med.
- Du har varit ovärderlig för honom. - Han finner en annan mer värdefull.
- Jag har blivit bortlovad till Ashur. - Ashur?
Min hand och hus som betalning för blodet som spillts i din makes namn.
- Varför har du inget sagt? - Du ska inte oroas strax före födseln.
Jag ska ta tillfället i akt vid Vesuvius...
...och försöka befria mig från bördan.
Yppa dina tankar...
...och se dem förverkligas.
Vi väntar på att dö och han pysslar med revor.
Han följer sitt hjärta. Som var man ska göra.
Det finns inte tillräckligt med ved för att stapla ett bål.
Marken är för hård att gräva en grav åt henne.
Han kan bara sörja och vira in henne i sin mantel.
Då är det en välsignelse...
...att vi alla kommer att dö innan hon ruttnar.
Nemetes och hans män blir alltmer otåliga.
- Jag är rädd att de inte är ensamma. - Jag förstår dem.
Vår enda chans att överleva är att hålla fast vid taktiken.
Som att anfalla arenan med några få män?
Jag trodde att du var en tanklös dåre.
Nu inser jag att djärv strategi är enda skälet till att du inte är död.
Jag hade bara turen...
...att ta vara på chanser som romarna skulle sett som vansinniga.
Nu finns inga fler då vi saknar vingar att flyga med från klippan.
Dagen kommer då vi måste möta Glaber och hans armé...
...i öppen strid.
Om jag ska dö...
...ska jag göra det bland bröder.
Mellan oss finns ett band.
Inte smitt på arenan, utan i mer storslagen kamp.
När den är över tar jag Batiatus skola och gård som belöning för lojal tjänst.
Det ska bli mitt hus där jag ska träna de bästa gladiatorerna-
-i hela republiken. Ni blir mina första rekryter.
Jag ber bara om er ed, och bönfaller...
Öppna porten!
Vänta här.
Och se ditt hjärta lättas.
Har ingen rörelse märkts?
Vi har lärt Spartacus det lönlösa i att försöka bryta sig ut.
Man kan inte lära en rabiessmittad hund att inte visa tänderna.
Ilithyia!
- Du borde inte ha kommit. - Ja, jag vet reglerna.
Kvinnor är förbjudna i lägret.
Jag bryr mig bara om dig och barnet du bär på.
- Du får inte att resa i det skicket. - Jag har aldrig känt mig starkare.
Och vill göra en ännu längre resa.
- Du vill återvända till Rom. - Med min make vid min sida.
Rebellerna blir desperata. Bara några veckor från att svälta...
Några veckor till och din arvinge föds i ett hus besudlat med blod och skit.
Släck Spartacus liv... och låt oss återvända hem till vårt.
Han har besatt högre terräng. Den kan inte tas utan svåra förluster.
Men...
...kan den tas?
Invänta mig i Capua.
Och förbered vårt barns födelse...
...i armarna på moder Rom.
Du är en verklig titan, som hotar själva himlen.
Res.
Och vet att du är i mina tankar.
Jag stannar blott ett tag till.
- Vad är det här? - En varning...
...från gudarna.
- Hur fick du den här? - Då jag tog bort spåren efter Seppia.
Gömt bland hennes saker.
Min slav Amana såg den tryckas i Seppias händer.
Av den syriska paddan.
Så fick hon veta sin brors öde och därför anföll hon dig.
Men jag fattar det inte. Ashurs rikedom är bunden till min egen.
Han är en orm, som alltid söker makt och ställning.
När din hotades av Varinius...
...är det konstigt att han då ville slingra sig till varmare nejder?
En giftig varelse in i det sista.
En som nu är värdelös.
Det är han inte ensam om att vara.
Ormar och orakel har båda tjänat ut.
- Talar du om Lucretia? - Jag talar om en kvinna-
-som känner hemligheter som inte får avslöjas.
Ber du mig om att göra nåt sånt?
Jag vill lägga ett olyckligt förflutet bakom oss...
...och se fram mot en härlig framtid.
Jag har saknat din ljuva doft...
...och annat av mer... privat natur.
Det gläder mig att ha dig nära igen.
Jag stannar bara kort tid.
Det betyder inget...
...jämfört med löftet om en livstid av kärleksfull omfamning.
Jag fäller ingen tår när vi skils åt.
Fälttåget går mot sitt oundvikliga slut.
Och Ashur...mot välförtjänt belöning.
Jag längtar efter den dagen.
Syrier.
Tror du jag är dum?
Pretor?
- Jag förstår inte. - Nekar du till att ha tagit den?
Jag tar mycket från stupade. Med din välsignelse trodde jag.
Ville du också ha Seppias välsignelse...
...innan hon försökte beröva mig livet?
Seppia?
- Jag talade aldrig med flickan. - Jag har fått nog av din ormtunga.
Vänta!
Jag vet inte vad man sagt till dig, men du har gjort ett stort misstag.
Jag fruktar att du gjorde misstaget, då du försökte höja dig över din rang.
Beklagligt slut på en givande förbindelse.
Kanske bäst att jag och mina män stilla ger oss av...utan vidare osämja.
Jag har ett bättre erbjudande.
Jord och ettusen dinarer till var och en av er...
...i gengäld för trogen tjänst.
Era jävla fittor.
Vänta.
Du svor en gång inför mig. "Din vilja, mina händer."
En ed som inte brutits!
Jag svär er den, pretor!
Jag vill pröva sånt skryt och djupet av din lojalitet.
Spartacus! Det pågår rörelse på stigen.
Till ställningarna!
Ashur!
Jag kommer med bud från Glaber!
Låt höra.
Han är trött på den här konflikten.
Och vill vända hem för att se sitt barn födas i Rom.
Så ointressant.
Kanske de dinas liv betyder mer.
Han erbjuder kapitulationsvillkor.
Lägg ner era vapen så får ni leva.
Som slavar? Under klacken på Republiken?
Ja, som slavar.
Men ni får behålla livet! Vägra...
...och Glaber har lovat en kvalfull död på korset för alla...
...som överlever erövringen av berget!
Men Spartacus liv då?
Det är uppgörelsens pris.
Jag vill inte dö idag.
Men om så ska ske...
...ska jag göra det som en fri man!
- Fan ta romarna! - Vi ger oss inte!
Syriska fitta!
Du har ditt svar.
Då så...
Jag ska ge det till väntande öron.
Jag vill inte att vi skils åt så snart.
Glaber väntar, jag måste återvända...med ett svar.
Ditt huvud skulle tjäna samma syfte.
- Spartacus... - Jag ser inget fel i hans resonemang.
Den mäktige Crixus, som alltid mässar...
...om gladiatorns ära.
Hur blir det med den om man hugger ner en försvarslös man?
Ge honom ett svärd.
Du drömde en gång om äran på sanden. Låt det här bli din sista arena.
Du är en mästare... och jag är svårt skadad.
- Det ligger ingen ära i en sån kamp. - Åt helvete med äran!
Nej!
Du får inte fläcka ditt namn för att få hämnas i mitt.
- Naevia... - Jag ska själv ta det.
Ingen har kränkts mer av Ashur.
Och ingen har större fordran på hans jävla liv.
Jag ska fälla honom.
Och därmed minnen som hemsöker mörka natten.
Gör det.
- Är du säker på det här. - Långt därifrån.
Då så.
Om Ashur måste dö idag...
...ska han åtminstone skicka Crixus slyna till dödsriket först.
Hugg av hans huvud!
Den späda blomman har fått taggar.
- Du kan ta honom Naevia! - Döda fittan!
Vässade av den obesegrade gallern.
Jag fruktar att det inte hjälper.
Hon bleknar...som alla vackra ting.
Naevia!
Nej!
Han är min.
Tillbaka!
Jag ska ta hans liv för vad han gjorde mot mig.
Eller dö i ett försök!
Minns du det?
Min kropp tryckt mot din?
Du hjälplöst darrande, som du darrar nu.
Jag är långt ifrån hjälplös.
Tror du det här spelar någon roll?
Min död läker inte dina ärr.
Och suddar heller inte ut minnet av min kuk i henne...
...eller av alla dem som tog vid.
Nej.
Det gör den inte.
Men det är en början.
Du hade rätt. Det är ingen lätt uppgift.
Att skilja en mans huvud från hans axlar i ett enda hugg.
Då ska jag lära dig.
Donar! Lydon! Lägg Ashurs huvud på stigen som ett svar till Glaber.
- Du skickar ett tydligt. - De överlevande blir korsfästa.
Det är vad Glaber vill oss alla, oavsett svaret.
Så vi dör oavsett. Synd att det inte finns revor till alla våra lik.
Håll käften.
Nej. Nemetes har rätt.
Det finns inte tillräckligt med revor till oss alla.
Det kanske finns tillräckligt för några.
Dina ord är betydelselösa.
Glaber förväntar sig att vi försvarar höjden...
...som alla kloka ledare hade gjort. Men det kanske finns ett annat sätt.
Ett fräckt, som romarna aldrig skulle uppfatta.
Pretor.
De har svarat.
Spartacus gör förväntade val.
Säg åt männen att äta rejält och sova.
I gryningen tar vi Vesuvius.
Och livet på alla dem som trotsar Rom.
Snart lämnar vi det här stället. För att aldrig återvända.
Det din vänskap ger mig...
...det fattas ord att uttrycka min tacksamhet.
Du har återgäldat tjänsten många gånger om.
Min skuld är långt större än blygsam gentjänst.
Du drog mig ur galenskapens djup.
Du gav mig styrka och skäl att leva efter tragedin i det här huset.
Sånt hör till det förflutna.
Låt dem inte ge dig mer smärta.
Jag har försökt bortse från den.
Minnet av allt jag har förlorat fyller själva luften-
-och kväver varje andetag med förlustens sveda.
Och kedjar fast mitt hjärta.
Nu randas din frihet.
Tack vare dig.
Du är min räddare, Ilithyia.
Och du är min.
Du har gett mig hopp om ett liv jag trodde förnekades mig när min man dog.
Förstå att en sådan gåva för evigt blir uppskattad.
Barnet.
- Det kommer för tidigt. - Det är ett tecken från gudarna!
Det måste födas inom dessa väggar.
Kom.
Låt oss uppfylla deras vilja.
Vi har använt alla revor vi fick ihop. Det räcker till fyra män.
Agron. Crixus. Gannicus. Jag vill ha er vid min sida.
Crixus...
Vi förenas snart igen.
I det här livet eller nästa.
Jag vet att rädslan växer inom er.
Så sker alltid vid stora ting.
Romarna är många fler än vi.
Men gång på gång har de avslöjat ödesdigra brister.
För de tror att romarnas sätt är det enda sättet.
Precis som de tror att det bara finns ett sätt att lämna det här berget.
Vi ska lära dem att vi skapar våra egna vägar.
Och inget i den här världen är omöjligt, när man gör det med hjärta och sinne.
Spänn repen.
Låt oss ge dem en lektion de aldrig glömmer.
Ljudet döljer klättringen ner. Gudarna välsignar oss med tur.
Fria män skapar sin egen.
Vi är alla gudar den här natten. Och romarna ska få känna vår vrede!
Jävlar!
Förbered er.
När signalen kommer... följer döden snabbt därpå.
Vi måste skynda oss.
Innan företaget upptäcks.
- Det är sent. - Jag kan inte sova.
Allt jag ser när jag sluter ögonen är slutet på Spartacus.
Och med honom anledningen till att vara borta från Rom, och viktigare saker.
Vi kommer att lyckas, där Varinius misslyckades.
En stor fördel i senaten.
Att användas för upphöjelse.
En dag kommer jag att stiga över alla andra.
Och stordådets ljus ska värma min älskade hustru och arvinge...
Ge larmsignal! Samla männen till formation!
Väck männen!
Eld!
Signalen!
Var är medikus?!
Han är i staden, barnet väntades inte på veckor.
Jag har skickat vakterna för att hämta honom.
Nåt är fel. Det griper tag i mig.
Det vill inte lämna skötet för att födas här.
Jag ska hitta nåt för att mildra smärtan.
Lämna mig inte.
Jag kommer tillbaka.
Och tillsammans ska vi få den här välsignelsen till världen.
Igen!
Jag behöver hjälp här!
Flytta ammunitionen.
Avancera från bakre position! Döda alla som står i er väg!
Halt!
En ärofylld död.
Döda dem!
Jag tyckte att jag hörde gråt...
- Vad har du gjort? - Det som alltid var menat.
Att få bort förbannelsen från det här huset.
Ingen kvar som kan komma emellan oss.
Retirera!
Utnyttja fördelen! Och segern är vår!
Sluta.
Snälla. Vi är väl vänner?
- De allra bästa. - Varför skulle du göra det här då?
Varför vill du ta mitt och mitt barns liv?
Ditt barn?
Du är inget annat än ett kärl.
Som bär på en gåva från gudarna till huset Batiatus.
Nu så...
Låt oss packa upp den...
Jag är skyldig dig smärta.
Oenomaus!
Oenomaus...
Jag går till min hustrus armar.
Vi ska hälsa dig välkommen i dödsriket, min broder.
Säkra området! Signalera till männen att försvara den här ställningen!
- Håll era platser! - Romare redo!
Lucretia!
Tyst nu, lilla du.
Du är säker nu.
Du är älskad... och skall bli det för evigt.
Snälla...
- Snälla. - Quintus ville alltid ha en son.
Tack vare dig, kommer vi att ha en.
Nej.
Jag ska inte dödas av en jävla slavs händer!
Jag är en fri man.
Romaren har slutligen lärt sig sin plats inför oss!
På knä!
Du har inte vunnit nåt.
Rom kommer att skicka legioner efter mig.
Snart kommer du att dö och få det slut du förtjänar.
Kanske.
Men det är inte den här dagen.
Låt Rom sända sina legioner!
Vi ska möta dem! Och se dem alla följa Glaber i döden!
Nu ska vi bli en armé.
Ja!
Svensk text: SSG - SweSUB Group Incubator, Simontax och FRiEND
www.SweSUB.nu - Vi tackar för den här säsongen